Kalifornie ZSNUL
HAMBURGERY - S SEBOU
MYČKA
Chcete se podívat, než...
Ano.
Briane, kdo je to?
Říkal jsem si to samé, když zemřel můj táta.
"Kdo je ten člověk?"
Ne, Briane. Kdo je to v té rakvi?
- Protože to není můj otec. - Víš to jistě?
Ty se mě ptáš, jestli vím, jak vypadá můj otec?
Lidi se pletou, když truchlí, Aarone.
Podívej se na to tělo.
Sakra.
- To je nějakej Jackie Chan! - Hele...
No tak, Briane. Ty víš, jak vypadá můj otec.
Máme toho dnes moc.
Tohle se skoro nikdy nestává.
- Skoro nikdy? - To jsem řekl nahlas?
Tohle není Burger King. Nemůžeš zmršit mou objednávku.
Uklidni se. Myslím, že vím, kde je.
Tak ty myslíš?
Jestli táta za hodinu nebude v téhle rakvi, tak budeš ty na jeho místě.
- Rozumíš? - Neboj, já ho najdu.
Slibuju. Může být na dvou místech. Myslím, že je na tom druhém.
Zabalíme to tady. Zavřete to.
Jdeme.
Počkejte... Dal jsem ti svoje klíče?
Ne. Jsou v autě. Nechal jsem si klíče v autě.
Jdeme. Myslím, že to je v pohodě.
Když jsi z toho tak nervózní, proč jsi sem vůbec jezdil?
- Ty víš proč. - Nesnáším pohřby.
To je pořád samá smrt.
Mám pocit, že pohřby nejsou od toho, aby se někomu líbily, Normane.
Asi ne.
Já nechci jen tak obyčejnej pohřeb, až přijde můj čas.
Chci, aby to byla oslava mýho života.
Jako Anna Nicole Smithová, Richard Nixon, někdo známej a mocnej.
Já chci, aby můj byl opravdu smutnej.
Zhroutí se burza, továrny budou zavírat,
holky brečet na ulici.
Něco takovýho. Zatmění slunce by bylo fajn.
- Prosím tě. - Co?
Ty pořád kouříš, po všech těch varováních a tak?
Hele, Normane, nech toho. Tys taky kouřil.
Kouřili jsme spolu.
Taky jsem se kdysi počurával, ale pak jsem přestal.
Mám dost vlastních problémů i bez toho tvýho kouření.
No tak, Normane. Jaký ty máš problémy?
- Říkal jsem ti, že mám vyrážku! - Musíš používat kondom, hochu.
- Na ruce. - Stejně musíš používat kondom, Normane.
Je to první obranná linie.
Tohle není normální. Podívej se.
- Ty vole, to není vyrážka. - A co to teda je?
Nevím, ale je to hodně rozlezlý.
Rozlezlý? To nesnáším. To je konec, umřu.
- Ale ne. - A přitom jsem tak mladej.
Spletli si tělo.
Slyšelas? Přivezli jiný tělo.
Panebože! A vědí, kde je?
Prej jo.
Říkala jsem ti, abys to nedával Marshallům.
Ale to ty ne, chtěls to mít lokální.
Aspoň dnes mi to nedělej. Mám fakt moc starostí.
Táta chtěl mít pohřeb doma, takže s tím nemůžu nic dělat.
Smrt je všude.
Ale není, miláčku.
Máma pořád brečí.
- Ryan taky nepomohl. - Jako by někdy pomohl.
A navíc mám na starosti ten proslov.
Lepší řeč určitě ještě neslyšeli.
To je jedno.
Všichni si stejně budou říkat: "Proč nemluví Ryan?
"Ustup a nech pana spisovatele pronést pár slov."
Já si to budu myslet taky.
Proč mu to teda nesvěříš?
Tak ty taky chceš, aby mluvil Ryan?
Ne, jen chci říct...
Chceš říct, že chceš slyšet Ryanovu řeč.
Ne, ty jsi starší, takže...
Takže jedinej důvod je, že jsem starej.
Aarone, uklidni se.
Píšeš stejně dobře jako tvůj bratr.
Jenom musíš někomu dovolit, aby si tvou knihu přečetl.
Ještě není hotová.
Tak dobře. Ale nezapomeň, že příští týden kupujeme dům.
- Já vím. - Mám tvou mámu moc ráda,
ale už se chci přestěhovat.
Já vím, ale dnes to ještě musíme vydržet.
Přesně.
Vím, že je to těžký.
Dnes je poslední den mého cyklu.
Je mi už 37, takže se musíme snažit...
Musíme to dělat. Dneska aspoň jednou.
- Lásko. - Ano?
Musíš to aspoň prozatím přehodit na nižší cyklus.
Mohli bysme aspoň nejdřív najít to tělo?
- Jsi v pohodě? - Jo, jasně.
No, jsem trochu nervózní.
Protože se zase uvidíš s mým tátou?
Myslím, že tak otevřenou nenávist mi ještě nikdo neprojevoval.
Ani moji sedmáci nejsou takoví.
Myslím, že dnes bude spíš myslet na to, že mu zemřel bratr.
- Miláčku. - Promiň, to ten provoz.
Až mu řeknu, že se budeme brát,
prostě tě bude muset přijmout.
- Ježíši! Není ti nic? - Panebože.
- Kreténe! - Neser, pizdo.
No jasně, pošli mě do prdele. Nevidíš, že je zácpa?
Jestli si vypíchneš oko, tvůj táta mě zabije.
- Oskare. - No.
- Podívej se na mě. - Jo.
- Uklidni se. - Tak jo.
Všechno je v pořádku. Dýchej si.
Dobře.
- Lepší? - Jo.
Fajn. Už je dobře.
Jdi do hajzlu!
Uvidíte, že vše je v nejlepším pořádku.
Ted' chceš dělat profesionála.
Máš klíče? Máš telefon?
Až ho pohřbíme, nebudeme ho vykopávat,
jen abys o tom mohl posílat zprávy.
Hele, já se snažím.
Jak to zvládá máma, Aarone?
Dobře. Daří se jí skvěle.
- To je všechno. - Fajn.
A co strejda Russell? Nebyl na tom nejlíp.
- Jak se má? - Čau.
Jen se ptám. Prostě konverzuju.
Když mě budete potřebovat, přijd'te. Díky za všechno.
- Michelle, pojd' sem. - Ahoj, Briane.
Nemusíš chodit.
Všichni vědí, že Plukovník ukradl ten recept
na smažené kuře otrokovi, který se jmenoval Jubalai.
Nanejvýš vymyslel salát.
Ahoj, jak se máš?
Můžeš pro mě něco udělat? Vyzvedni strejdu Russella.
Vím, že je to pruda, ale ty to máš nejblíž.
- Má věčně špatnou náladu. - Řekni, že to zařídíme.
Když to má pořád, není to nálada. To je osobnost. Uděláš to pro mě?
Tak dobře, udělám to.
Ahoj, mami. Jak to jde?
Měl ještě tolik plánů.
Měli jsme jet do Austrálie a Číny.
Chtěl jet do Thajska.
Ale mami, přece nepoletíš 25 hodin.
O to nejde. Poslední dobou se necítím dobře.
Kdo ví, jak dlouho to bez něj přežiju.
Snad by to bylo jiné, kdybych měla vnouče,
abych mohla na všechno zapomenout, ale...
- No co. - Cynthie, my se snažíme.
Já vím, že se snažíš, Michelle, celý den a celou noc.
Ale zdá se, že to nezabírá, co?
- Kde je Ryan? Už jsi s ním mluvil? - Bude tu každou chvíli.
Kdyby tady byl, hned by mi bylo líp.
Tolik se mi po něm stýská. Moje dět'átko.
Můžu pro tebe něco udělat, Cynthie?
Mohla bys sundat ruku z rakve mého manžela.
Uděláš na ní šmouhu.
Posílá nás do prdele, nebo jen mává?
To je ono, dámy! Díky!
- Tamhle je. - Cože?
- Je v pohodě. - Bude potřebovat pomoc?
Je jenom nevrlej.
Musíš s ním umět zacházet.
Vypadá docela mile.
- Ahoj, strejdo Russelle! - Ahoj, strejdo Russelle!
Pamatuješ si mě? Já jsem Norman.
Přijel jsem tě odvézt na pohřeb.
Kdes sakra trčel, špekoune? Ještě chvíli, a byl jsem taky mrtvej.
Ještě že s ním umíš zacházet.
Chcete se povozit na bouchačce?
Můžeš zastavit tu hru?
...raketu do prdele.
- Poslouchej. - Jo, prášky mám.
- Držím je v ruce. - Můžu si pro ně přijet?
- Musím jít na pohřeb. Sakra! - To je fuk. Zastavím se tam.
- Sakra. - Zkoušels je?
Nebudu je zkoušet. Vyrobil jsem je.
Ale jsou dobrý, ne? Je to dobrej matroš?
Už musím. Co je v domě, není pro mě.
Tohle tě fakt oddělá, to ti garantuju.
Budeš z toho hotovej. Musím končit. Čau.
Vždycky otevíráš dveře napůl nahej?
Dělej, Jeffe, přijdeme pozdě.
Jen si natáhnu kalhoty.
A tady jsem doma, takže... Jsi v pohodě, chlape?
- Je v pohodě. Jen vyšiluje. - Není mu nic?
- Málem nás nabourali, ječela jsem. - Chlap mi hodil myšku.
- Neviděl jsem ho. - Přesně tak.
- Promiň, lásko... - To nic, lásko. To nic.
S váma je legrace. Co na to říkáš?
- Dobrý, ne? - Ne.
- Natáhni si kalhoty, prosím tě. - Tak jo.
A musí být černý, Jeffrey!
Jasně, mami.
- Mám hlad. - Buší mi srdce.
Nevím, co se to se mnou děje.
Vezmi si jeden. To tě uklidní. Jeffovi to nebude vadit.
Mám si vzít prášek? Co je to?
Valium. Brala jsem to pořád. Udělá ti to dobře, uvidíš.
- Valium? - Jo.
- Ano. - Neměl bych brát
cizí prášky.
- To je v pořádku. - Musím řídit...
Já budu řídit. Pěkně to spolkni. Dobře.
Tak jdeme na to.
- Klíče. - Jeffe, ty máš na sobě tenisky?
- Jsou černý. - Ale jsou to tenisky.
Když nebudu mít tenisky, tak snad obživne?
- To je fuk. Jdeme. Můžu... - To je dobrý.
Fajn.
- Dělej, Jeffe. - Už jdu.
- Čekáme. - Sakra!
Pořád nemůžu uvěřit, že je pryč.
Smrt nemůžeš pochopit, dokud nedáš život.
- Ahoj, mami. - Ryane!
Ahoj.
Mami, já vím, že to je těžký, ale všechno bude dobrý,
zvládneme to.
Ryane, ty vždycky víš, co říct!
Kdyby někdo umřel každej tejden, byl bys tady pořád.
- Čau, brácho. Jak se máš? - Jde to.
- Jaký byl let, Ryane? - Fajn.
Ale musel jsem koupit i vedlejší sedadlo. Nemůžu vystát společenskou konverzaci.
Tak si tam sedím, v první třídě, a kolem jdou všichni ti chudáci.
Pár jich na mě divně zíralo, protože jsem jedl teplý ořechy.
Tak říkám: "Vypadněte s těma svejma švorcovejma ksichtama dozadu."
Taky jsme měli spoustu turbulencí.
Ale s první třídou to máte tak.
At' zaplatíš, kolik chceš, když to spadne, stejně umřeš.
- Umírám! - Já se o ni postarám.
- Prosím tě. - Umírám!
Ty vždycky víš, co říct.
Promiň.
Fakt se mi líbí, když přijedeš na rodinný akce.
Táta si na tobě vybije zlost.
- Jeffe. - Dělám si srandu, Oscare.
Jsi v pohodě?
Viděli jste tady ted' psa?
- Cože? - Cože?
Dalmatina nebo knírače?
- O čem to mluvíš? - Ani nevím.
Je hrozný, že někdo musí umřít, aby se rodina sešla.
Bylo těžký vidět tátu v takovým stavu. Ted' je mu líp.
- Byl už dlouho nemocnej. - Odkdy je lepší bejt mrtvej?
Však mi rozumíš. Proto se nechci s lidma moc sbližovat.
- Je v tom moc emocí. - Tak proto nikdy nezavoláš.
Některý rodiny jsou spolu pořád, některý se sejdou na pohřbech.
Tak to je.
Hele, vím, že není vhodná doba, ale budu potřebovat ty prachy.
- Sakra. - Platíme to napůl, ne?
Jo. Ale já ted' zrovna nemám peníze.
Jak to myslíš, že zrovna ted' ne?
Právě jsi koupil první třídu pro svůj kartáček.
Nemám hotovost. Fakt.
Ztratil jsem hodně prachů, když se zhroutil trh.
Takže to s dovolením probereme později.
- Ne, probereme to ted'. - Dovolíš?
Držím smutek.
Podívej, kolik je tady aut.
Na pohřeb je potřeba přijet brzo.
Není tady kde zaparkovat.
- Zrovna tamhle máš místo. - Je to moc na rohu.
- Ale ne, tam se vejdeš. - Nechci dnes dostat pokutu.
Nedostaneš pokutu.
Někdo ti ho vyfoukne. Jed'.
Normane! No ne. Vidíš?
Elaine! To bylo moje místo.
Promiň, Normane. Patříš k rodině?
- To ne, ale jsem jako příbuznej. - Nic takovýho není.
- Elaine. - Panebože.
- Ahoj. - Co tady děláš?
Pozval mě tvůj táta.
Aby ses mohla vybrečet na pořádným mužským rameni.
- Prosím tě. Pojd', Oscare. - Kdo to sakra je?
No tak, pojd'. Jsme tady.
- V pohodě? - Jdeme.
Už jsme tam?
- Jo. - Sakra. Mám strejdu Russella.
Jak jsem mohl zapomenout na strejdu Russella?
Co je? Co se to sakra děje?
Co to dělá?
Je to tady fakt zelený, co? Fakt tak zelený.
Jako bych byl uvnitř limetky.
- Oscare? - Co je?
- Podívej se na mě. - Tak jo.
Není ti nic?
Je mi dobře.
Všechny ty řeči o psech a jak je to tady zelený.
Co se děje?
O čem to mluvíš? Je mi fajn. Nikdy jsem nebyl zelenější.
Jeffe, podívej se.
- Nazdar. - Co je s Oscarem?
- Nevím. - Hrajte dál.
To bude tím valiem.
- Valiem? - Jsem v kapele.
Dala jsem mu tvoje valium.
Asi na to není zvyklej.
- Jo. - Věděl jsem, že se díváte.
Kam jde?
- Oscare! - Sakra.
- Jedeš na druhou stranu, troubo! - To bolí!
- Zastav, Normane. - Cože?
Zastav! Chci vystoupit. Musím si s ní promluvit.
Musím mluvit s Elaine. Zastav.
A co strejda Russell?
- Potřebuju pomoc. - Kde jsme?
- Přijedeme pozdě, buřte! - Zatraceně!
Strejdo Russelle, mlátíš mě do mýho fleku.
Bud'to přestaneš, strejdo Russelle, nebo jsi příště v rakvi ty.
- Jak se máte? - Díky.
Co je to za lidi? Polovičku z nich neznám.
Tvoji příbuzní. Nepoznáš je z minulého pohřbu?
Z které strany je on?
Nejspíš tátův kamarád z práce.
Vypadá to dobře. Povedlo se ti to.
Ne, nám se to povedlo.
Chceš říct, že mám platit za celej pohřeb?
Chci říct, že budeš muset zaplatit ted'.
Jde jen o pár měsíců, než dostanu další zálohu.
Jsem snad nějaká záložna?
Sakra! Pro boha živýho!
Nazdar, hoši. Jak se držíte?
Docela dobře.
Čekáme ještě na pár lidí a pak můžeme začít.
Znáte mého bratra Ryana?
Toho spisovatele? Pane jo.
Musím vám říct,
že jsem to dnes vzal, protože jsem vás chtěl poznat.
Zrovna jsem dočetl Mámino tajemství.
Ale to musí zůstat mezi námi,
protože takové věci bych číst neměl.
Pán vám jistě odpustí.
- Těším se na vaši řeč. - Řeč budu mít já.
- Myslel jsem... - Aaron je starší, technicky vzato.
Opravdu?
- Jak se má moje milá Cynthia? - Duncane.
Sluší ti to.
Snažím se to nějak zvládnout.
Byl to dobrý manžel a skvělý otec dvou zdravých, silných synů.
Proč se rozhodli nemít děti,
- to nepochopím. - Cynthie.
Dáš si trochu kávy?
Káva je dobrá na spoustu věcí, Michelle, ale mrtvé nám zpátky nevrátí.
Tak čaj?
- Ryane. - Jo.
Musím si projít řeč. Podíváš se po strejdovi Russellovi?
Podívej na Martinu. Ta holka ale vyrostla.
Prosím tě. Malá Martina? Vždyt' ještě chodí na střední.
Možná chodí na střední, ale ten zadek už dělá doktorát.
- No... - Měl bych se na ni jít podívat.
To víš, jako dobrej soused.
Jasně, běž.
- Jestli nechce lízátko nebo tak. - Ty vole!
"Můj otec byl výjimečný muž.
- "Narodil se..." - 1938.
Dobrý den, Aarone.
Dobrej.
Je mi opravdu líto vašeho otce. Hodně o vás mluvil.
Zmínil se o někdy o mně? Promiňte, já jsem Frank.
Ani ne.
Máš chvíli čas?
Moment. Musím jít, Franku.
Ale díky, že jste přišel.
Dávej pozor na moje věci! At' mi to neotřískáš.
Dělej! Přijdeme pozdě!
Hele, musíme dodělat tu věc. Pamatuješ?
Prosím tě. Zrovna ted' nemám náladu.
Nemám na sobě kalhotky.
- Hele, táta je mrtvej. Nasad' si kalhotky. - Jen se snažím pomoct.
Miláčku, já opravdu chci, aby to s tím dítětem vyšlo. No tak.
- Máme pět minut. - Počkej.
- Co je? - Nedívej se tam moc upřeně.
Je tam chlap... Nedívej se.
...v černé kožené bundě. Pořád si mě prohlíží.
Jo, vidím ho. A co?
- Nezírej na něj. - Já nezírám.
Znáš ho?
Ne, ale určitě je to kamarád tvého otce.
Musím jít zkontrolovat jídlo.
Než budeš sahat na jídlo, natáhni si kalhotky.
Pořádný.
- Podívejte! - Ted' je mu líp.
Není to krása? A zpívá.
- Jo, je to tam. - Uvidíme se vevnitř.
- Je to tam. - Bee Gees.
- Je to paráda. Elaine. - Díky, že jste přišli.
- Ano, uvnitř. Co? - Poslouchej.
- Něco ti musím říct. - Aha.
Ale varuju tě, že se ti to nebude líbit.
Aarone.
- Strejdo Duncane. - Jak jsme na tom s časem?
Až dorazí strejda Russell, můžeme začít.
Fajn. A co to má znamenat, že prý Ryan nebude mluvit?
Nabídl jsem, že přednesu řeč, ale Aaron je starší.
Určitě bude jedinečná.
To je opravdu škoda.
Určitě ti to půjde dobře, Aarone, ale Ryan je spisovatel v naší rodině.
Já jsem taky spisovatel.
Šeky vypisujeme všichni. Ale tvůj bratr je autor.
Omluvíte mě?
Strýčku Duncane, chci se tě na něco zeptat.
- Dobře. - Jde o Martinu.
O malou Martinu?
Vlastně to není naše příbuzná, že ne?
Ne, je to jen známá naší rodiny.
To je dobře.
- Není to valium? - No, je to zajímavý.
Myslelas, že to je valium, ale není.
- Jejda. - A co je to, Jeffe?
Je to halucinogen.
- Meskalin, LSD, ketamin. - Cože?
V lahvičce od léků.
- Panebože, tohle není legrace. - Ne, to teda není legrace.
- Podívej se na něj. - Panebože.
- Je pořádně sjetej. - Co...
Je sjetej.
Proč to máš doma?
Studuju farmakologii.
A taky, kdo přijde k někomu domů
a začne polykat prášky?
- Myslela jsem, že to je valium. - Jasně.
Co mám dělat? Mám mu to říct?
Ne, to by ho jen vyděsilo.
- To jo. - To bude dobrý.
Dávej pozor, aby moc nemluvil s žádným hostem.
- Jo. - Nebo s keřem.
Právě je v keři.
Oscare, miláčku, vrat' se. Kam jdeš?
Jeffrey, pomoz mi.
Oscare.
Ty jo.
Pomoc! Můj rozkrok.
Za chvíli to bude hlava. Dělej, přijdeme pozdě na pohřeb.
Než tě dotlačím na ten kopec,
budu mít varlata jako koule na kuželky.
Tak vypadá tvůj mozek.
Sakra.
Nazdar.
Oscare.
Ahoj, tati.
Jak se máš?
Jde to. Na to, že jsme na pohřbu mého bratra.
- To je pravda. - Ahoj, tati.
- Ahoj. - Jak se máš? Vypadáš dobře.
Jak to jde na univerzitě?
Fajn. O mě se nemusíš bát.
- O tebe se nebojím. - Oscare.
Oscare.
- Vidím, že sis přivedla kamaráda. - Není to kamarád, ale přítel.
Pane doktore! Rád vás vidím.
- Upřímnou soustrast. - Dereku, jsem rád, že jsi přišel.
Rádo se stalo. Ahoj, Elaine.
Jak to vypadá s mým portfoliem?
Vše v nejlepším pořádku.
Měli bychom si vyrazit na golf,
abych vám mohl vylíčit podrobnosti.
- Rád. - Výborně.
- Třeba by se Elaine přidala. - Skvělé.
Uděláme si trojku.
- Elaine! - Teto Cynthie.
Je mi tak líto strýčka Edwarda.
- Bude nám moc scházet. - A Jeff má tenisky.
On mi je koupil.
Teto Cynthie, to je Oscar.
Ta smrt je mi moc líto.
- To je v pořádku. - Pardon.
Úžasný půvab...
Jak libý zvuk!
Zachránil ubohé, jak...
Ráda jsem vás oba viděla.
- Nápodobně, teto Cynthie. - Je mi moc líto.
- Tati. - Cynthie.
- Potřebujeme plán. - To jo.
Co to dělá?
- Miluju tě. - Panebože.
Ježiši.
Dělej, tlač. Ty měkoto. Tlustoprde.
- Ty ses uprdnul? - Zatlač.
- Ahoj. - Panebože.
Slyšel jsem o tom zasnoubení.
- Jak ses... - Jo.
Dneska na tebe nemám náladu.
To ne.
Ještě jsem to tátovi neřekla.
Byla bych ráda, kdybys držel jazyk za zuby.
Tak jo, já to pro tebe udělám.
Co to...
- Elaine, mohl bych... - Oscare.
- Lásko. - Ani jsi mě nenechala domluvit.
Můj otec byl výjimečný muž.
Narodil se v roce 1938.
1938 byl výjimečný rok. V roce 1938...
Jestli máte chvíli čas, rád bych si o něčem promluvil.
Jistě.
Přestaň brečet. Mám sople až za límcem.
Schody, to snad ne.
Co je na tom? Prostě mě vyvez do schodů. Dělej!
Musím se s tebou tahat do schodů?
Jo, musíš se se mnou tahat do schodů.
- Chodíš často na pohřby? - Ne, tohle je první.
Přál bych si, aby takhle vypadala naše svatba.
Třeba tady potkáš muže svých snů.
Mám jít na pohřeb a mám tady ubrečence.
Zaber.
Je to citlivá záležitost.
Když rozdávali mozky, ten tvůj nechali ve výtahu!
Nemůže to počkat?
Myslím, že právě dorazil strýček. Máme trochu zpoždění.
- Jistě. - Zaber, chlape!
Díky.
Říkal jsem ti, abys mi nedýchal na krk.
Já ho vezmu. Sedni si. Všechno v pořádku?
- Vidím dvojitě. - Posad' se.
- To jsi ty, Dereku? - Posad' se.
Jak to jde, starochu?
Díky moc.
- Potřebuju se napít. - Ještě jednou dík.
- No tak, Normane. - Iontovej nápoj.
- Vstávej. - Potřebuju doplnit elektrolyty.
Můžete se usadit? Začneme s obřadem.
- Pozor. - Jo.
Pozor. Patřím k rodině.
Zatraceně. Jsou tady starý lidi.
- Ahoj. - Pěkný nohy.
Drazí příbuzní a přátelé,
sešli jsme se tu, abychom se rozloučili s dobrým člověkem...
Promiňte.
...Edwardem Barnesem.
Chtěl bych začít...
Elaine, já vím, že si myslíš, že nepatřím do rodiny.
Protože nepatříš, tak bud' zticha.
Ale když jsi se tam do mě pustila, měl jsem v autě strejdu Russella.
Zabralas mi místo na parkování. Musel jsem ho vytlačit do kopce.
Skoro jsme to nestihli.
Normane, ještě do mě rejpni, a nakopu tě do zadku.
Výhrůžky, výhrůžky.
- Co se děje? - Zabrala mi místo na parkování.
Místo na parkování? Umřel mi táta. Seber se.
"A Jonatán uzavřel s Davidem smlouvu, nebot' ho miloval jako sám sebe.
"Jonatán svlékl plášt', který měl na sobě,
"a dal jej Davidovi, též své odění
"i s mečem, lukem a opaskem."
A ted' si poslechneme Edwardova syna Aarona, Ryanova staršího bratra.
Jen o pár měsíců. Narodili jsme se ve stejný rok.
Není to tvá chyba, mami.
- Poslední šance. - Zvládnu to.
Táta umře jen jednou.
Dobré odpoledne.
Nebo prostě odpoledne.
Tak dobré zase být nemůže.
Můj otec byl výjimečný člověk.
A narodil se v roce 1938,
což byl výjimečný rok.
V roce 1938 číslo jedna v hitparádě byla písnička Koláčky.
Někteří z vás si to možná pamatujete.
Mámin malej chlapeček má rád koláč, koláč
Mámin malej chlapeček má rád koláč, koláčky
V roce 1938 časopis Time vybral mužem roku Adolfa Hitlera.
Vsadím se, že to pak chtěli vzít zpátky.
Táta se rád díval na Discovery Channel.
Mámě byste mohli říkat "žraločí" vdova.
Cokoli o žralocích, divokých kancích nebo hovniválech,
- to ho vždycky fascinovalo. - Vidělas to?
- Miloval The Golden Girls. - Co?
Blanche, Dorothy a Rose.
- Rakev se pohnula. - Zvlášt' se mu líbilo,
- když je vysílali na různých kanálech... - Ne.
- Elaine. ...takže se mohl dívat i třikrát denně.
Občas jsem se ho ptal, jestli nechce jít ven. A on...
Je živý. Je v té rakvi živý.
- Není... - Musíš říct, že se tam někdo...
Rakev se hýbe. Promiňte.
- Někdo tam je. - Oscare, sedni si, prosím.
Hýbe se. Zrovna jsem to viděl.
- Je živý a snaží se dostat ven. - Potřebuješ pomoc?
- Copak to nevidíte? - To zvládnu.
Co to s váma je? Ta rakev se hýbe.
Oscare, sedni si.
- Ukážu vám, že je živý. - Elaine, dělej něco.
Ukážu vám to. Uvidíte. Ne, ne.
- Vypadni. - Oscare!
- Panebože! Ryane! Ne! - Dělej něco!
Hej!
Tělo!
- Cynthie! - Mami.
Já mu pomůžu.
- Ne! - Moment!
Vždyt' umře!
Aarone, ty jsi starší. Jdi se podívat, co to sakra má bejt.
Jo, půjdu.
Hej!
Jeffe!
Tohle se mi moc nelíbí.
No tak!
Na tohle jsem moc starej.
- Kdy bude ten pohřeb? - Bude později, miláčku.
- Počkejte, počkejte! - Jen...
- Panebože. - Hej!
- Co to mělo znamenat? - Aarone.
- Ne, ne. - Je mi to opravdu líto, Aarone.
- Musíš pochopit, že... - Líto? Je ti to líto?
Táta se válí po zemi jako nějakej Screamin' Jay Hawkins,
- ale to nic, protože tobě je líto! - Je mi...
- Rakev se hýbala. - Mluví se mnou?
- Oscare, miláčku, sklapni.
- Mluvíš se mnou? - Počkej.
Ne, nemluví s tebou. Aarone, vrat' se dovnitř.
Ne, Aarone. Pak ti to vysvětlím.
Jasně, můžeš mi to vynahradit na tátově příštím funusu!
- Miláčku. - Ne, ne.
Ted' s tebou nebudu souložit!
- To jsem nechtěla. - A co jsi teda chtěla?
- Je všechno v pořádku? - Ne.
- Prostě... - Ne.
- Michelle, je mi to líto. - To nic.
- Já ho zabiju. Zabiju ho. - To nic.
Ty idiote!
- Tati, nech to být! - Mám to nechat být?
Nemůžu uvěřit, žes toho maniaka přivedla. Už ho nechci vidět.
Přeci víš, že Oscar takový normálně není.
Jen si vzal nějaké prášky...
- Prášky? - Dala jsem mu valium.
- Nějak špatně na to reaguje. - Valium? To takhle nevypadá.
Tvá matka byla na valiu 40 let a nikdy nepřevrátila rakev.
- Tati, přestaň. - To není všechno.
Za to zaplatíš, to ti slibuju!
- Díky, Jeffe. - V pohodě.
Chtěl bych se vám omluvit.
Všechno ted' musíme dát do pořádku.
Dopřejte si občerstvení.
Ty sumčí nugety jsou lahodné.
Dáme vám vědět, až budeme moci pokračovat.
Prostě ho spálíme, a je to.
- Půjdu si zakouřit. - Jo.
Muselo to pro tebe být strašný.
Třeba bysme se měli jít trochu provětrat.
Hej, frajere. Četl jsem tvou novou knížku.
- Černá bolest. - To je fajn. Díky, strejdo Russi.
Nechci ti lichotit, ty arogantní hajzlíku.
Stojí to za hovno. Ani prdel bych si s tím nevytřel.
- Aarone, v pohodě? - Jde to.
To bylo hustý,
jak tvůj táta vypadl z rakve jako mrtvá ryba.
Plesknul tam sebou... Říkám si: "Ty vole!"
Ted' ne, Normane.
- Mám nějakou práci. - Jasně, promiň.
Počkej, Aarone. Je to prostě děsivý.
Člověk nikdy neví, kdy na něj přijde řada. Člověk nikdy neví.
Když jsi na řadě, jsi na řadě.
Bojím se, protože mám tuhle vyrážku
a nevím, odkud se vzala...
Vím, že to není chlamydie.
To vím, jak vypadá. Ale tohle je něco jinýho a děsí mě to.
- Já ti nevím. - Ukaž to strýčku Duncanovi.
Je to doktor.
Máš pravdu, půjdu za strýčkem Duncanem.
Třeba my stojíme a rakev se hýbe.
- Ne, není to... - Nic...
Ta rakev se pohnula.
- Viděl jsem to. - Oscare, to nebylo...
- Elaine, copak blázním? - Neblázníš, miláčku.
- Proč mám tak velké ruce? - Oscare, podívej se na mě. Soustřed' se.
Elaine, tuhle hru miluju.
To je dobře. Protože ti něco musím říct.
O co jde, miláčku?
Pamatuješ, jak jsem ti předtím dala valium?
Ano.
Ukázalo se, že to nebylo valium. Ne tak docela.
- Posloucháš mě? - Haló!
- Copak jsem oslepnul? - Bože.
Slibuju.
Strýčku Duncane! Paní Cynthie, Michelle.
Už pár tejdnů mám něco na ruce.
Co myslíš, že by to mohlo bejt?
Nejsem...
Měl bys asi zajít za dermatologem.
- Půjdu na vzduch. - Dobře.
Proč? Přeci nemám srpkovitou anémii, ne?
Ne. Vypadá to jako pigmentová mutace.
Pigmentová mutace?
Jako Úžasnej Hulk nebo něco?
Nemůžu jen tak zezelenat.
Jsem černoch, jsem citlivej. Zelenal bych z každý blbosti.
Už to vidím.
Dostanu dopis kvůli alimentům: "To ne dítě od Hulk.
"Hulk udělat krevní testy na Maury Povich."
Nejspíš je to jen alergie. Možná na krevety nebo ořechy.
- Ořechy? Jakej ořech mutuje? - Nevím. A ted' mě omluv.
Někdo mi dal hypoalergenické drogy?
- Je to nějaký halucinogen. - Hagucilogen.
- Elaine, řekla jsi mu to? - Jo.
- Jak se cítíš? - Jsem nadrogovanej.
Jo, ne, jo.
- Jo, trochu. Poslouchej... - Tys mě nadrogoval.
- Ty šašku! - Počkej, Oscare.
- Nech ho! - Jak dlouho to trvá?
Elaine, má ted' šílenou sílu.
- Já vím, promiň. - Jak dlouho to trvá?
- Asi tak osm hodin. - Osm hodin?
Co děláš, miláčku?
Mně je špatně.
- Jeffrey, to je tvoje vina. - Je to tvoje vina. Tys mu to dala.
Sakra.
Miláčku, počkej.
Elaine, co se děje?
- Co to děláš? Ty mě sleduješ? - Počkej, Dereku!
Hej!
- Promiňte. - Není ti nic?
- Sakra. - Oscare!
Promiňte, je mu špatně.
Oscare, počkej!
- Oscare! - Oscare!
Oscare, tam nechod'! Ven!
Tady je záchod.
- Panebože, Oscare. - Jdi pryč.
Co to děláš?
Jdi pryč, nebo ti ustřelím hlavu.
- Ruce vzhůru! - Ty...
Ruce vzhůru!
Oscare, miláčku.
- Děláš si legraci? Otevři dveře. - Klídek.
- Miláčku. - Ty vole.
Zamknul ses.
- Otevři dveře. - Ty vole.
- Elaine, nemůžu najít ty prášky. - Můžeš...
Ty vole.
- Oscare, otevři. - Trvá to až osm hodin.
- Otevři. - Paráda.
- Oscare, otevři, miláčku. - Už uplynulo pět minut.
- To je dobře. - Sakra!
Co? Pět minut? Kurva!
- Sakra, sakra! - Co se to děje?
- Oscare, otevři. - Víš co,
dej si něco k jídlu. Brzo zase začneme.
Lidi dělají ze zármutku divné věci, co?
- Jo. - Jestli si vzpomínáte,
chtěl jsem s vámi o něčem mluvit.
- Mohli bysme to... - Je tady někde soukromí?
Čuráci!
Tohle je krása.
- Celý Edward. - Já vím.
Píšete román?
Jo, to je moje.
- Pardon. - Jako váš bratr.
Vlastně jsem začal psát dřív než můj bratr.
Publikoval jsem pár kousků v Jetu. Jeden o hypertenzi.
Ale to už je dlouho.
Ted' pracuju hlavně jako daňový poradce.
To musíte být hrdý na Ryana. Publikoval všechny své romány.
Jo, dost hrdej.
O čem jste chtěl mluvit?
Byli jsme si s vaším otcem velice blízcí.
- To je pěkný. - Trávili jsme spolu hodně času.
No, s tátou byla zábava.
Chtěl bych vám ukázat nějaké fotky. Pár obrázků s námi dvěma.
Tady jsme na Venice Beach a Muscle Beach.
Tady jsme v Západním Hollywoodu na Halloweenské přehlídce.
Nevím, jestli jste tam někdy byl, ale řeknu vám, je to podívaná.
Oscare.
Jak ses tam dostal?
A tady jsme na premiéře Dreamgirls.
Já jsem šel za Deenu a váš otec prostě musel být Effie.
Jak jste se vlastně znal s mým otcem?
Ne, to ne.
Myslíte, že si sem přijdete a budete špinit otcovu památku,
ukazovat mi pár obrázků, jak jste šli na Dreamgirls?
No a co? Já jsem viděl Dreamgirls snad třikrát.
To neznamená, že jsem gay.
Krok na temnou stranu Ted' to rozjedu
- Co to dokazuje? - Promiňte.
Asi by vám to byl řekl, ale bál se, jak budete reagovat.
Ví to matka?
Neví. A není důvod, aby se to dozvěděla.
Pokud dostanu, co mi patří.
Cože? Co vám patří?
Něco si zasloužím.
Byli jsme s vaším otcem milenci a neodkázal mi vůbec nic.
Jak myslíte, že se cítím?
Nevím a nechci to vědět.
Já vám řeknu, jak se cítím. Lacině.
- Jako nějaká laciná prdel. - Co chcete?
Chci toho spoustu, ale to po vás nežádám.
- Zasloužím si 30 tisíc dolarů. - 30 tisíc?
Co berete? 30 tisíc nedostanete ani náhodou.
Chci koupit dům! Chci mít dítě!
Nemůžu vám dát 30 tisíc!
Poslouchejte. Váš otec mi slíbil, že se o mě postará.
Přinášel jsem oběti, aby byl št'astný.
Nechci, ale budu muset ukázat tyhle fotky vaší matce.
Opravdu to chcete?
Sakra!
Počkejte tady.
Dobře.
Aarone, zrovna jsem vyprávěl Georgeovi,
že když jsme byli kluci,
tvůj táta vždycky chtěl, abysme se koupali nahý.
- Není to legrace? - Úžasná.
- Možná tvůj manžel bude vědět. - Počkej! Aarone!
Tak někdy dneska?
Můžu nějak pomoct?
Ne, díky.
Oscare, prosím tě.
Elaine, co děláš po pohřbu?
Mám lístky do první řady.
Žádný lístky nemáš.
No, ještě ne, ale můžu je sehnat.
Víš co, Dereku? Jdi pryč.
Ty si ji nezasloužíš!
Nezaslouží.
Jdu hledat Normana.
Tys nikdy nebyla v New Yorku?
Jednou jsem tam byla s rodiči.
To se nepočítá. Musíš přijet na návštěvu. Trochu se pobavit.
- Kdy máš narozeniny? - Minulý týden mi bylo 18.
To je moje oblíbené číslo.
Někdy letos nasedni do autobusu
a přijed' se za mnou podívat do New Yorku. Mohla bys?
Kvůli mně?
Tak dobře.
To je ono. Mám pro tebe všelijaký dobroty.
- Opravdu? - Máš ráda pusinky?
- Ryane, potřebuju s tebou mluvit. - Gumové medvídky...
- Ryane, musíme si promluvit... - Ted' ne.
- Opravdu je to nutné. - Aarone, počkej pět minut, jo?
Brácho, držím smutek.
Martino, omluvíš nás? Opravdu si musíme promluvit.
Hele, v televizi ti dávaj pohádku. Tak zatím.
Co to děláš?
Pamatuješ na toho neznámýho chlápka, co přišel před chvílí?
- Chlap v kožený bundě. - Jo,
přišel do pracovny a ukázal mi nějaký fotky, kde je s tátou.
No a? Ukázal ti nějaký fotky.
- Co je na tom? - Fotky kde jsou s tátou spolu.
- To má bejt nějakej kviz? - Byl tátovým milencem.
- To ne, ne, ne. - Ale jo, jmenuje se Frank.
Ukázal mi fotky, na kterejch to s tátou dělaj.
Chceš říct, že táta byl bukvice?
- Pořádná. - To teda ne.
Tomu nevěřím. Můj táta není gay.
Je tak hetero, že vedle něj vypadám já gay.
A já nejsem gay ani náhodou.
Tati!
Nevěděl jsem, že dělal jógu.
Hele. Zmáknul trakař.
- Díky. - Já to nechápu.
Nechápu, co vidí na tom pozérovi, co nevidí na mně.
- Vypadá to vážně, co? - To teda je. Jde o celej můj život.
V noci spím už jen nějakejch osm hodin.
- Jsem s rozumem v koncích. - Cože?
- Ne. - Co?
- Se mnou. Pigmentová mutace? - Aha.
Možná je to tiglio, co měl Michael Jackson na koulích.
Nevím, co měl Michael Jackson na koulích.
- Tak jo. - Děláš,
jako bych je viděl.
- Zkus ten koláč. Možná jsou v něm ořechy. - No a?
Elainin táta říkal, že jsem asi alergickej na ořechy.
Tak nejez ořechy. Polož vidličku a přestaň.
Když jsem nervózní, tak jím.
Nebudeš jíst, až ti upadne ruka, kámo.
Můžeš mi ochutnat ten koláč, jestli v něm nejsou ořechy?
Elaine mě dohání k šílenství a ty mi moc nepomáháš.
Hele, špekoune. Přestaň se na chvíli cpát. Nalož mi taky něco.
Půjdu si umejt ruce a pak ti přinesu fakt bombový jídlo.
Vím, že máš rád fazole s pálivou omáčkou.
Tak, pojd'.
Strejdo Russelle.
Viděl jsi malou lahvičku s valiem?
- To má být ano, nebo... - Takhle už mě nelekej.
Chutná to, jako by v tom byly ořechy. Ty vole.
- Určitě brzy znovu začneme. - Doktore Barnesi!
- Pojd' dovnitř. - Hned. Potřebuju chvíli o samotě.
Jen chvilku.
- Dr. Barnesi, jenom rychle... - Pardon.
Jak se máte paní Cynthie?
- Sluší vám to. - Díky.
Držíte se? Děláte výtečné makaróny.
Šest druhů sýra. Vypadal v té truhle dobře.
Rigor mortis nastoupil správně. Kromě té levé ruky.
Můžete na ni dát chňapku nebo něco.
Ten jeho oblek je skvělej.
Vypadal jako Colin Powell. Úplnej republikán.
Ale dívala jste se na boty?
Občas jim pohřebáci stáhnou boty.
- Zvlášt' když to je krokodýlí kůže. - Normane. Prostě...
- Pardon. - Promiňte, slečno Cynthie.
Panebože!
Někdo tady nechal prášky.
Jestli mu neseženeme ty peníze hned, ukáže mámě ty fotky.
- Nech mě chvíli přemýšlet. - Přemýšlej.
- Tak to mu budeš muset zaplatit. - Co je tvůj nejlepší nápad?
Že mu mám zaplatit? Kde máš svoje peníze?
Nemáš nějaký úspory na horší časy? Nějakou kasičku?
Aarone, jsem po uši v dluzích. Jsem na mizině.
Jestli rychle neseženu nějaký peníze, budu muset do televizní show.
Takže já mám platit za pohřeb, za hostinu a všechno ostatní
a ted' mám vytáhnout z rukávu 30 tisíc?
- Je to taky tvůj táta. - Jo, ale ty jsi starší.
- O devět měsíců, jak rád říkáš. - To je jedno.
Kromě toho jsi žil z rodičů dost dlouho.
Musel sis něco našetřit. Jak dlouho jsi neplatil nájem?
Žil jsem s nima, ne z nich.
A táta byl už pět let v důchodu.
Kdo myslíš, že platil všechny účty?
Jestli máme oba potíže s penězma, co můžeme dělat? Nasrat mu! Nasrat...
Naser mu, Aarone.
Zaplat' mu. Prostě zaplat'.
- Jsi v pohodě? - Ani náhodou.
Můj synovec je mrtvej a ti hajzlíci sežrali všechen bramborovej salát.
Můžeme znovu začít s obřadem.
Ještě pět minut, prosím. Jen pět minut.
Co se děje? Všechno v pořádku?
Nebudeme moct pokračovat tak brzo, jak jsme doufali. Je mi líto.
Počkej. Poslouchej. O co jde?
Víš, že bych ti to nezamlčoval, kdybych neměl dobrej důvod.
- A jakej je to teda důvod? - Aarone, nemáme čas.
Aarone, já se snažím být chápavá,
ale musíš mi to vysvětlit. Myslím to vážně!
Počkej ještě chvilku.
Hele, to ještě není na čtení.
- Bylo to na stolku. - A co to má znamenat?
Když něco necháte na stolku,
má se za to, že to je pro všechny. To je docela běžné.
Pravidla konferenčního stolku.
- Můžeme přejít k věci? - Nic proti tomu.
Takže já vám napíšu šek, vy nám dáte ty fotky
a necháte matku na pokoji.
- Platí? - Platí.
Fajn.
- Jak se jmenujete? - Lovett.
Se dvěma T.
- Lovett. - To je váš první?
- Co? - Román. Je to první verze.
- Jo. A co? - Nic.
Taky jsem kdysi zkoušel psát. Taky mi to nešlo.
Myslím, že je to jako dar. Bud' ho máte, nebo ne.
Musí to pro vás být těžké.
Když váš bratr je autor bestselerů.
Přečetli jsme s vaším otcem Rhondinu buchtičku od začátku do konce.
Moc se nám to líbilo. Byl na vás hrdý.
No, díky.
- Tak dost. To nemůžu. - Ale Aarone.
Co to děláš?
Tomuhle chlapovi nedám svoje těžce vydělané peníze ani náhodou.
Nebud' blbej.
Vrátím ti to, hned jak přijdou zálohy.
Vybere si právě den tátova pohřbu.
A pak ještě uráží mou knihu? To ne!
- Ale má ty fotky. - No a co? Kašlu na to, co má.
Může je ukázat celému světu. At' si je klidně dá na Facebook.
Co si o sobě myslí?
Tak dobře. Ale je to na vás.
No tak, počkat. Počkat.
Musíte uhnout.
- Ne. Trochu si o tom promluvíme. - Není o čem se bavit.
- Ne... - Řekl jsem, abys uhnul!
Ty sis přinesl na pohřeb bouchačku?
Nikomu se nemusí nic stát. Nikomu...
- Seber mu pistoli! - Nemá žádnou pistoli.
- Máš provaz? Nebo lepicí pásku? - Vypadám snad jako sériový vrah?
Nenosím v kapse provaz a lepicí pásku.
- Nic nevidím. A je to. - Pomoc! Pomoc!
- Použij kravatu! - Mou kravatu?
- Co mám dělat s kravatou? - Nacpi mu ji do pusy.
Klíčová věc ve válce je přerušit komunikaci.
Přines tu věc ze závěsu. Dělej.
Svaž mu nohy. No tak, Aarone, zatraceně!
- Je to jako na rodeu! - Ted' mu svaž ruce.
Sakra. Má pěknou sílu, co? To musím dělat úplně všechno?
Všechno, jen ne vypisovat šeky!
Víš, co bylo v tom dortu? Co se děje? Kdo je ten chlap?
Normane, pojd' dál a zavři ty dveře. Dělej, Aarone, utáhni to.
- Co se děje? - Má záchvat.
- Sakra! - Jo.
Zrovna jsem venku našel nějaký valium.
- Myslíte, že ho to zklidní? - Jasně, dej mu ho.
- Tak jo. - Dělej.
Podlož mu hlavu sakem,
aby si neukousnul jazyk.
To jsem se naučil na Chlapecké a dívčí škole.
- Dělej. - Tohle tě zklidní, kámo.
- Otevři. - A je to.
- Tak, dobře. - Otevři pusu.
- Jo. - Bude ti dobře, kámo.
- Viděli jste... - Pojd' dovnitř, Jeffe.
Normane, říkal jsem ti, abys zamknul dveře.
Říkal jsi: "Zavři ty dveře".
- Co se to tady děje? - Má záchvat.
- Tak proč je svázanej? - Aby si nespolknul jazyk.
Je to součást lékařského postupu.
Panebože.
Vydírá vás? Čím?
Kdybych ti to mohl říct, tak by to nebylo vydírání, že jo?
Prostě nám věř. Je to zloduch. Pak ti to vysvětlíme.
Co s ním uděláme?
Jo, co s ním uděláme, Ryane? Ted' když jsi ho složil?
- Nevím. Přemýšlejte trochu. - Ty jsi pan spisovatel.
Proč nám nenapíšeš něco se št'astným koncem?
- Jak dlouho bude fungovat to valium? - Valium? Jaký valium?
Našel jsem lahvičku valia,
tak jsme mu jich pár dali, aby se trochu uklidnil.
Dali jste mu jich pár? No nazdar.
- Co je? - Co je?
No...
Jen jsem mu dal pár pilulek valia.
Našel jsem ho venku na zemi.
Tak já vám to řeknu.
Jestli tomu někdo říká valium,
- tak se plete, protože to není valium. - No a?
Je to spíš LSD smíchané s LSD, což je LSD.
Oscar si předtím jednu náhodou vzal, a proto tak blbnul.
Jeffe, na co to vlastně máš?
Prostě jsem udělal jedno balení pro kamaráda.
- Pro koho? Pro Amy Winehouse? - Počkejte.
Takže přítel Elaine,
kterej převrátil rakev s tátou,
- měl jen jednu pilulku? - Jo, jednu.
- Do pytle. - Přesně tak.
- Kolik jste mu jich dali? - Tak čtyři nebo pět.
Čtyři nebo pět? Ježiš, Normane! To je ale chudák.
- Myslel jsem, že je to valium. - Hele, jseš na deset, ztlum to na dvě.
Jeffe, myslel jsem, že to je valium.
- Pět? - Jo.
Nedal bych nikomu ani pět kapek na kašel.
Protože to je na palici.
Možná bysme měli zavolat sanitku.
Jestli někdo zjistí, že jsme do něj nacpali LSD,
všechny by nás mohli zavřít. V Blesku budem na první stránce.
- Mohl by umřít? - Počkat, počkat.
- Cože? - Mohl by umřít?
Ne! To je šílený. Možná.
Trochu. Je to možný. Záleží na tom.
Aarone? Ryane, zlato? Jsi tam, lásko?
Musíme začít.
Mami, hned budeme venku.
Hele, musíme jít ven.
Musíme získat nějakej čas na rozmyšlenou.
Vy dva ho tady budete hlídat.
Máme tady zůstat a dívat se...
Normane, hlavně at' vám neuteče.
Zamkněte za náma dveře.
Všechno je to tvoje vina. Ty a tvá sada malého chemika.
- Už od devátý třídy. - Sklapni, Normane.
Ahoj, mami. Jak to jde?
Chce s vámi mluvit reverend Davis.
- Kde máš kravatu, Aarone? - Hledám ji.
Byl jsem trpělivý, ale trpělivost mi dochází.
Jestli brzo znovu nezačneme s obřadem,
budeme si muset promluvit o mé odměně.
Jistě. Můžete počkat ještě pět minut?
Proč s tím zase začínáš?
- Jen mě vyslechni. - Hele...
Nechceš se mnou chodit jen proto,
- že tvůj táta mě má rád. - Ne! To...
- Můžeš mi trochu pomoct? - Panebože, máš tak jemnou plet'.
- Můžeš toho nechat? - Tak jo.
Nechci s tebou chodit, protože předtím to byl omyl.
Měli jsme pár intenzivních měsíců,
- ale pak mi došlo... - To není pravda. Bylo to skvělý.
- Nekoupil jsem ti hodinky? - Prosím.
- Proč? - Vezmi si je.
A co naše první noc? Po Normanově párty.
- To bylo úžasný. Neuvěřitelný. - Byla jsem strašně opilá.
Kdybys byl osel, ani bych to nepoznala.
- Díky. - To není kompliment, Dereku! Víš...
Běž pryč.
Pořád na mě myslíš, co? Nemusíš nic říkat.
Co mu je?
To je krása.
Pořád žádnej bramborovej salát.
- Ahoj, strejdo Russelle. - Nazdar.
To patří jedné paní. To bys neměl jíst.
Ona to nepotřebuje. Ted' je to moje.
V čem je potíž, hochu?
Ženský. S ženskejma je problém.
Nemůžeš mít ženskou bez problému.
- Jo. - Kdyby neměly problémy,
- nenechaly by nás ani sáhnout. - Přesně.
Něco ti o ženskejch povím.
Jsou chytřejší, než si myslíš,
ale zdaleka ne tak chytrý, jak si myslej samy.
Sladký mrchy.
Já to nechápu. Dělá, jako bych neexistoval.
Nemůžu uvěřit, že necítí jako já.
- Jenom se dělá. - Jo.
- Chce, aby ses snažil. - No jo.
Ženská chce chlapa, kterej ji zvládne.
- Myslíš? Je to tak? - Přijdeš k ní a zatřeseš s ní.
- Zatřesu s ní? - Jo.
- Mám s ní zatřást? - Když jsi s ní netřás, tak to nešlo.
- To ne. - Zatřeseš s ní, a pak ji políbíš.
Nevím, jestli to bude působit tak dobře.
- Ale ne. - Co je?
Potřebuju srát. Zrovna když jsem našel bramborovej...
Hej, Normane! Musím se vydělat!
- Sleduj ty oči. To není normální. - Vypadá jako zombie.
Haló?
- Ano? - Ano?
- Potřebuju na záchod. Otevřete! - Vyřid' to s ním.
Otevřete.
- Nemůžeš jít nahoru? - Jsem na vozejku, ty pitomče!
Jak se mám dostat do schodů?
- Co budeme dělat? - Nevím.
- Otevřete ty pitomý dveře! - Dáme ho za gauč.
Potřebuju na hajzl. Otevřete.
Normane!
- Otevřete ty pitomý dveře! - Moment. Hledám klíč.
Potřebuju na záchod, tlustoprde.
- Promiň. - Půjdu na druhou stranu
pro klíč, strejdo Russelle.
Abys mohl jít na záchod, protože vím, že potřebuješ kakat.
Otevři ty posraný dveře! Zatraceně.
Co to sakra je?
Strejdo Russelle.
Hni sebou. Na "strejdo Russelle" kašli.
Aarone, přemejšlej.
- Vždyt' přemýšlím. - Víš co?
- Přestaň přemejšlet a něco udělej. - Proč já?
- Tys ho svázal. - Někdo se musel postarat o mámu.
Já se o ni starám, cos dostal smlouvu na první knížku,
ty nafoukanej hajzle.
Ty se s tím nemůžeš vyrovnat, co?
Žere tě žárlivost, protože já jsem odešel a dělám, co jsi vždycky chtěl dělat?
Nemohl jsem prostě opustit svou rodinu.
Mám mámu, tátu, manželku. Mám spoustu zodpovědnosti.
Nesváděj to na odpovědnost.
Tři roky jsi psal román, a ani ho nenecháš nikomu přečíst.
Co chceš dělat? Čekat, až budeš mrtvej?
Myslíš, že budeš spisovatelskej Tupac? Nebo Makaveli?
Aspoň nepíšu sračky, Mámino tajemství.
Tajemství je, že to stojí za hovno.
Černá bolest? Bolí to, když to máš číst.
Pan "Bez inkoustu". Pan "Prázdná stránka". Nic tam není. Nic tam není.
Já aspoň něco publikuju.
Jde jen o to, abys něco publikoval?
- Nesahej na mě, Aarone. - Budu na tebe sahat.
- Nesahej na mě. - Klidně na tebe ruku položím.
- To chceš... - Jsem takovej rukodělnej typ.
Chceš mě praštit? Do obličeje?
Ne. Proč bych to dělal, když můžu udělat tohle?
- Aha, jaký to je? - Moje koule.
Řeknu to mámě.
- Řeknu to mámě. - Ne.
Neříkej to mámě! Neopovažuj se!
- Aarone, to není dobrý. - Já ti dám černou bolest.
- Já ti... - Aarone.
- Jdi pryč! Ted' ne! - Co se děje?
- Přines cihlu nebo něco. - Co to děláte?
- Pust' mě. Řekni jí to. - Co mi máš říct?
- Co? - Pojd' sem.
Pamatuješ na toho prcka v kožený bundě?
Jasně, to je ten tátův kamarád.
Nevím, jak ti to mám říct, ale vypadá to, že on a táta byli...
Byli intimní přátelé.
- Spali spolu, Michelle. - Ne.
- Jo. - S ním? Víte to jistě?
- Třeba sem přišel jen... - Víme to jistě.
Ale horší je,
- že ten chlap chce 30 tisíc. - Třicet tisíc?
Nebo začne ukazovat fotky, jak spolu dělají věci.
- Věci? Jaký věci? - Sexuální věci.
Ale ne!
- Tak jo. - Rychle!
- Mám torpédo v potrubí. - Moment!
Kalhoty. Stáhni mi kalhoty!
- Stáhni si je sám! - A jak? Nemůžu!
Jsem invalida! Moje plachty, moje plachty.
- Nenechávej mě tady... - Kdo tomu říká plachty?
Moje plachty! No tak! Jsem tam? No tak. Ty vole.
Počkej.
- To je ten had, co jsem měl v puse. - Počkej!
- Ne! Mám tam ruku! - Jak se ti může ruka...
- Tyhle polstrovaný prkýnka miluju. - Ne! Mám tam ruku!
Strejdo Russelle! Ne, prosím!
Proboha, at' to zmizí.
Jak se ti může něco takovýho stát?
Normane!
Jeffe, dej mi ručník, prosím tě.
- Co? - Něco jsi vynechal.
Ne! Proboha, ne!
- Normane, uklidni se. Klid. - Ne!
Myslím, že to mám v puse.
Normane, seber se!
Chceš mít radši hovno v puse, nebo se necháš chytit? Přemýšlej.
Máš pravdu. Musím se dát dohromady.
Všechno je v klídku. Na hovínko v puse zapomenu.
- Jen na chvíli zatajím dech. - Nikdy tam nebylo.
- Sakra. - To snad ne.
Jak to...
- Podívej se na něj. - Hej, kámo.
Není ti nic?
Sakra.
- Kámo. - Podívej se na něj.
- Není ti nic? - Probud' se. Vstávej, prcku.
- Jak se jmenuje? - Já nevím.
- Zkus mu říkat Larry. - Larry?
Zatřes s ním.
- Larry. - No tak.
- Larry! - Třeba se nejmenuje Larry.
Zkus něco jinýho. Bert, Ernie, Big Bird, co já vím.
Podívám se, jestli dýchá.
To přece živý lidi dělaj, ne?
Ujistím se, jestli dýchá, protože musí dýchat.
Bože, at' dýchá. Nedýchá.
- Sakra. - Co?
Je mrtvej.
Dáme tomu chlapovi polovinu svých úspor.
- Není to tak jednoduchý. - Proč ne?
Aarone odmítá platit.
- A jak to že ty nemůžeš platit? - O to nejde.
Kromě toho, Aaron roztrhal ten šek jen proto,
že prcek zdrbnul jeho román.
- Ne, ne. - Moment. Cože?
Tvůj román?
Mně svůj román číst nenecháš, ale tomu chlapovi to dovolíš?
- Nedovolil jsem mu to. - Opravdu?
Opravdu, Aarone? Opravdu?
Tak teda dík.
Nech ji. Však to zvládne.
Aspoň ten běloch dostal, co si zasloužil.
Tak počkej.
Táta měl homosexuální styky s chlapem, kterej by se mu vešel do kapsy,
a tebe štve, že je bílej?
Kašlu na to... Nech mě bejt. Držím smutek.
Smutek.
Ahoj.
Co to zase dělá?
Normane, proč se křeníš jako Louis Armstrong?
Aarone, Ryane, mohli byste jít do pracovny?
Smrdí, jako by se posral.
Omluvte mě.
Co je? Moment.
Zavolejte někdo sanitku.
To je zbytečný.
Jak to myslíš, že je to zbytečný.
Podívej se na něj, Aarone. Je mrtvej.
Jako že opravdu mrtvej?
- Může být ještě jinak mrtvej? - Co jste mu udělali?
- Nic jsme neudělali. - Něco jste udělat museli.
Když jsme odešli, byl naživu.
Myslel jsem, že bude živej, až se vrátím.
Popral se se stolem. A stůl vyhrál.
- To je fakt blbý. - Jo.
- Co budeme dělat? - Tak 25 let až doživotí.
Myslím, že musím někam jít.
Počkej, počkej.
Ryane, já nemůžu do vězení. Nejsem ten typ.
Víš, jak rychle se ve vězení šíří vyrážka?
Nech toho blbnutí. Nikdo tady toho chlapa nezná.
Nikdo neví, jak se jmenuje. Nejspíš si ho ani nevšimli.
Nevšimli? Měří metr dvacet.
Jen se potřebujeme zbavit těla.
- Jako by zase odešel. - Co chceš dělat?
Dát si inzerát?
Než se zbavíš gauče, trvá to dva měsíce!
Počkat.
Viděli jste, jak velká je rakev strýčka Edwarda?
Ty ho chceš pohřbít s tátou?
Proč ne? Stejně si toho nikdo nevšimne.
- Prosím tě. - Moment.
Musíš uznat, že na tom něco je. Přemýšlej o tom.
Máme rakev a díra je vykopaná.
Jestli teda nemáš lepší nápad, brácho.
Já bych toho hajzlíka pohřbil.
Je to zvláštní. Říkej si, co chceš, a opakuj si to, kolikrát chceš,
stejně si myslím, že skončíme spolu.
Všichni děláme chyby.
Elaine, myslím to vážně. Žijeme jen jednou, ne?
Tak bys mohla udělat to, co tě učiní co nejšt'astnější.
Třeba jsem našla něco, na čem mi opravdu záleží.
Možná bys měl udělat totéž, Dereku.
A to nemluvím o tátovi a jeho penězích.
To je teda opravdu krutý.
- Záleží mi na tobě, Elaine. - Nezáleží, Dereku. Záleží ti na sobě.
Na mě ti záleží, jen ve vztahu k tomu, jak se to dotýká tebe.
To není pravda. Zasloužím si tě. Opravdu.
- Vzpamatuj se. - Myslím to vážně.
Co na tom chlapovi máš? Co je na něm zvláštního?
Úspěch to přece není. Co?
Tak zaprvé, je pozorný.
- Prosím tě. - Ty by sis nedal práci,
abys někomu pomohl.
- A to Oscar dělá pořád. - Ale prosím tě.
Pomáhá lidem. Je ohleduplný.
- Je pozorný. Je rozumný. - Jo?
Je spoustu věcí, co ty nikdy nebudeš.
- Třeba nahej na střeše. - Cože?
Ty jo.
Panebože! Oscare!
Poslouchej. To jsem měl udělat už předtím.
Co to děláš?
- Já nevím, ale pojd' sem. - Nech toho! Ne!
- Elaine. Panebože. - Nech mě!
- Elaine! - Panebože!
- Vážně. - Oscare!
Oscare, nic se neděje. Co to děláš?
- Mohlo to bejt krásný, Elaine... - Oscare!
...ale ty to musíš zkazit. Ani nekrvácím. Máš ránu jako holka.
Oscare! Co to děláš?
- Co dělám? - Co to děláš?
- Líbala jsi ho. - Ne!
- Nelíbala jsem ho! - Viděl jsem to.
- Líbala jsi ho! - Nelíbala,
- přísahám. - A ještě něco.
- Podvádíš. - Sklapni a vypadni!
Podvedla mě. Skočím.
- Ne! Miláčku, uklidni se. - Mám toho dost. Jdu za Normanem.
Vy dva jste pro sebe jako dělaní.
- Máš v sobě drogy. - Skočím.
Oscare, ne!
Oscare, vrat' se! Prosím tě!
- Skočím. - Oscare, ublížíš si.
Oscare! Panebože!
- Oscare, není ti nic? - Je mi fajn.
Jste jako mravenci. A sakra.
Sakra, to je vysoko. Panebože.
Jak ho dostaneme do rakve?
Co ta taška od Louise Vuittona, co sis přivezl?
Vešel by se tam dvakrát.
Aarone, tady nejde o nás dva. Rozumíš? No tak, přemýšlejte.
- Propašujeme ho v pytli s prádlem. - Ty jo.
Jako se to dělá ve filmech z vězení.
- Normane, tady Derek, pust' mě dovnitř. - Sakra!
- Dáme ho do koupelny. - Normane!
- Počkej! - Normane.
Počkej, hledám kalhoty!
- Jaký kalhoty? - Počkej!
Otevři. Je to naléhavý.
- Normane, pust' mě dovnitř. - Sakra.
Co to sakra má bejt? Aarone!
Co sakra dělá strejda Russell na záchodě?
- Chtělo se mu! - To je mi jedno, ted' tam nemá co dělat.
- Co ti je? - Od toho mám stařecký hovínko...
Aarone, otevři. Pust' mě dovnitř.
- Čau. - Čau, Aarone.
Potřebuju mluvit s Normanem.
Jsem tady. Co je?
Jde o Oscara. Zbláznil se. Je na...
- Co se tady děje? - Nic. Proč?
Oscar se zbláznil. Je na střeše, úplně nahej.
Viděl, jak líbám Elaine, a ted' hrozí, že skočí.
- Tys líbal Elaine? - Říkal jsem ti, že mě miluje.
- Sakra. - Co?
Musím jít.
- Počkej. Kam chceš jít? - Jestli skočí,
sestra mě zabije.
Víš, že nejsem zbabělec, ale musím jít.
Sakra! Musím jít. Zamkněte. Nikoho nezabíjejte.
- Podvádí mě! Tahle holka. - Prosím tě, miláčku, slez.
- Skočím. - Oscare, co to děláš?
- Podvedla mě! - Oscare.
Nic jsem neudělala! On mě políbil!
Oscare! Zkus slézt.
Prosím tě, slez dolů.
- Nechci, aby sis ublížil. - Líbalas ho,
podváděla jsi mě před mýma očima.
- Můžeme si o tom promluvit vevnitř? - Podvodnice, Derekova lízanice,
- měla tadá, něco, něco. - Oscare, prosím tě!
Bud' zticha, Jezábel! Podvodník nikdy nevyhraje, vítěz nikdy nepodvádí.
- Jdu nahoru. - To ne.
Když nechceš jít dovnitř,
- já lezu nahoru. - Elaine, to je práce pro chlapa.
- Nemůžeš... Nelez sem! - Nedělej to! Co děláš?
- Elaine! - Jestli sem vlezeš, skočím.
Ještě krok a skočím z téhle střechy.
- Elaine! - Elaine!
- Nelez sem, skočím!
Co to děláš? Elaine!
- Hej! - Hej!
- Co zase děláš? - Hele, počkej.
Už asi vím, jak se ho zbavit. Ale musíš zůstat tady
a hlídat, aby nikdo nešel dovnitř.
Tak dobře. Udělám, co budu moct.
- Ale mám to u tebe. - Dobře.
- Na beton. - Tolik spermatu, kolik budeš chtít.
- Jo.
- Ne. - Tolik spermatu, kolik budu chtít.
Fajn.
- Kdo je? - Aaron.
Kdo by to byl? Otevři.
Všichni jsou venku. Musíme přenést to tělo ted'.
- Tak jdeme na to. - Do toho.
- Zvednu mu ruce. - Dělej.
- Držíš? - Něžně, něžně.
I mrtvýmu můžete udělat modřinu.
- Je malej, ale pěkně těžkej. - Otoč ho.
- Jdi napřed. - Pozor na hlavu.
- Jo. - Pozor na hlavu.
Taky si táta mohl vybrat menšího chlapa.
Rychle.
Dělejte.
- At' sem nikdo nepřijde. - Jo.
Nazdárek, mladíku.
- Reverende! - Je tady někde telefon?
Něco jsem se chtěl zeptat.
Kdy jste se rozhodl rozjet svou církev?
Pozor, pozor.
- Opravdu si potřebuju zavolat. - Jasně.
- Je tam? - Ne, tam není,
ale já se musím vyzpovídat.
- Já nejsem kněz. - To nevadí, já nejsem katolík.
Já jsem prostě dostal nějaký náboženský osvícení.
Jsem závislej na striptýzovejch klubech.
Ten puch, tyč, svraštělá kůže, jizvy po císařským řezu.
Nevěděl jsem nic o šlehačce. Nic! Ani... Protože jsem cukrovkář,
takže když jím šlehačku na špatným místě, tak se neznám.
- Držíš ho? - Držím.
Takhle ho nemůžeme nechat.
Je to zvláštní, ale možná právě tohle by si přál.
Prosím tě. Nemůžeš bejt aspoň chvíli vážnej?
Zapomeň na to. To je další ryanovská pitomost.
Budeš pořád takhle kecat?
Nechceš se zkusit zasmát, užívat si života?
Bud' aspoň jednou spontánní.
Třeba pak budeš lepší spisovatel.
- Skončils? - Jo, skončil jsem.
Tak jdeme na to.
Sneslo se na mě světlo a byli tam andělé,
- ale oblečený jako striptérky. - Hele,
opravdu si potřebuju zavolat. Na střeše je chlap,
- a chystá se skočit. - Nebojte se.
- Bude skákat radostí, až... - Hele!
Reverende, ještě jsem neskončil.
- Potkal jsem ve strip klubu Shalawndu. - Pomodleme se.
Sbohem, tati.
- Oscare... - Nepřibližuj se,
- nebo skočím. - Miluju tě. Jenom tebe.
- Tak cos dělala s ním? - Nebyla jsem s ním.
- Vášnivě jsi ho líbala. - On políbil mě!
To je jedno. Nikdy nebudu dost dobrej.
- To není pravda. - Dost dobrej pro tvýho otce.
- Dost dobrej pro tebe. - Pojd' dovnitř, prosím tě.
- Ne, ty jdi dovnitř. - Musíš jít se mnou.
Proč bych měl?
Protože budeš otcem.
- Jsem těhotný? - Ne.
- Já jsem těhotná. - Ty jsi taky těhotná?
Jo. Jsme těhotný.
- Budeme mít dítě? - Jo.
Opravdu?
Miláčku, tys mě vyděsil. To nedělej.
Budeme mít dítě!
- To je krása. - To nic.
Kéž by mně někdo udělal dítě.
Podělal jsi to, hochu!
Mně to taky štve.
Půjdu se podívat na Cynthii.
Aarone, pospěš si! Lidi jdou dovnitř!
Aarone! Už je pryč?
- Vypadá to tak. - Takže všechno je v pohodě?
Všechno je v pohodě. Je to...
- V pohodě. - Jo.
- Můžeme už jít? - Jo.
- Tak jo. - Tak jo.
Panebože.
Oscare, drž se!
Miláčku. Sakra.
- Jeffe! - Sakra!
- Jeffe, pomoz mi! - Zůstaň, kde jsi!
- Elaine, nehýbej se! - Pozor, je sjetej.
- Já to zvládnu. - Jo?
Někdo jde nahoru. Bude to dobrý.
- Jeffe! - Ujíždím.
Vytáhni se nahoru!
Jeffe, pospěš si!
- Vytáhni se! - Nezvládnu to.
- Pomozte mi! - Pomoc!
- Jeffe! - Jeffe!
- Oscare, už jdu! - Dělej.
Oscare!
Miláčku, pomoz mi. Neudržím tě.
- Kdo je to? - Mám ho.
- To je Jeff! - Jeff?
Má mužnost je v sázce.
Prostě...
- Máš ho? - Jo, na tváři.
- Dobře. Pouštím! - Mám ho na tváři.
- Jeff tě drží. - Je pořádně velikej.
Může mi někdo pomoct?
- Jo. - Držím tě.
- Jsi krásná. - Miluju tě.
Miluju tě!
Slečno Cynthie.
Normane.
Jsi to ty?
Aarone.
- Měli bychom začít. - Přivedu reverenda.
Ryane, díky, že jsi všechno vyřídil.
Jsem tak ráda, že jsi tady.
Kde je strýček Russell?
Už je mi líp.
- To je dobře. - Díky tobě. A tobě.
A tobě, Jeffe. Díky.
Díky, Jeffe.
- To byla odvaha. - Hele, počkej.
Bez urážky, ale my dva už se nikdy nemůžeme dotknout.
- Tak jo. - Jo.
- Jeffe. - Jo.
Díky.
Musím si dát pořádnej tic-tac.
Panebože. Lásko.
- Sakra. - Jeffe...
Promiň, tati. Já jsem ted' strašně zranitelnej.
Zvládneš ty knoflíky?
- Jo. - Fajn.
- Elaine. - Tati.
- Díky bohu, že jsi v bezpečí. - Jo, jsme v pořádku.
A ty, pitomče. Co to s tebou je?
Nech mou dceru na pokoji.
- Tati... - Elaine, ty se do toho neplet'.
Ne! Budu se do toho plést. Je to můj život.
Když se ti to nelíbí, smůla. Ale něco ti řeknu.
Jestli chceš vídat mě a moje dítě,
musíš se začít chovat jinak. Rozumíš?
- Miluju tě. - Má holčičko.
Jo.
Taky tě miluju, tati.
Co se tady sakra děje?
- Promiň, strýčku Russelle. - Jo, promiň.
Někdo byl na střeše. Museli jsme ho sundat.
Mám tvoje kalhoty. Počkej.
To je jedno. A co ta mrtvola, co jste sem přitáhli?
- Co... - Mrtvola?
- Žádná mrtvola. - Nekecejte.
Poznám přece mrtvolu. Žiju v podělaným domově důchodců.
Jedeme. Zatraceně. Smrdí to tady.
- Co dělá ta kožní choroba? - Nevím.
Spíš mi dělá starost ten smrad hoven. Cítíš to?
Jo, ale pokud jde o tu ruku, dej si na to trochu octa.
Vyčistí se to. Starej rodinej recept.
Pokud jde o to hovno, s tím ti nepomůžu.
Doporučoval bych sprchu nebo koupel.
- Díky. - Za málo.
- Mrzí mě ta věc s Elaine. - To nic.
Slyšel jsi, že čeká dítě? Dokážeš si mě představit jako tátu?
- Ne. - Ne.
Je to tady jako v blázinci.
Lidi vypadávají z rakví, lidi visí ze střechy.
Můžeš mi dát klíče? Počkám v autě.
- Cože? - Jsem prostě unavenej.
- Tak jo. - Díky.
Hej.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Viděl jsem ho! Byl mrtvej!
- Já vím. Viděli jsme ho všichni. - Do prdele.
Ale ne, ty troubo. Na záchodě. Byl mrtvej na záchodě.
Dneska to byl opravdu děs.
Mně se to zdálo docela vzrušující. Na pohřeb.
- Hele, pokud jde o to předtím... - Nějak to vyřešíme.
- Dohoda? - Dohoda.
Musíme přežít dnešek
a pak se můžeme starat o zbytek života.
Ještě musím pronést tu řeč.
Po tom všem, co jsem zjistil.
Opravdu už musíme začít.
Musíme to vzít hopem, synu.
Už jsem zmeškal pohřeb a dva křty.
- Jo, jasně. Začneme. - Fajn. Chcete otevřít rakev?
- Ne! - Ne.
Tak jo.
Jsou všichni na místech?
- Vy tam v tom klobouku. - Ano?
Sedněte si.
Chtěl bych se jménem rodiny omluvit
za všechna ta vyrušení.
Aaron, nejstarší syn, chce pronést pár slov o svém otci.
Děkuji.
Tak jo.
"Můj otec byl výjimečný muž.
"Narodil se v roce 19..."
- Co se to sakra zase děje? - Někdo tam je.
Já to věděl! Já to věděl!
"Narodil se v roce 1930..."
Sakra.
Do prdele!
Co sakra děláte v rakvi mého otce?
Edwarde, stýská se mi!
Nechte mě s mým Edwardem!
Moje fotky. Moje krásné vzpomínky!
Mami, ne. Dej mi...
Ty hajzle!
Můj otec!
Můj otec byl výjimečný muž.
Měl své chyby?
Jo.
Ale tvrdě pracoval pro svou rodinu.
Dnes jsem chtěl udělat jen jedno.
Říct mu, jak moc jsme ho měli rádi, vážili si ho a respektovali ho.
Chci toho opravdu tak moc?
No, tak třeba měl rád Dreamgirls víc něž většina mužů.
Ale život je složitý.
Snažíme se.
A táta se snažil.
Mimo jiné
nás naučil nevzdávat se svých snů.
Takže až odsud dnes odejdete,
chci, abyste vzpomínali na otce, jaký doopravdy byl.
Milující, hodný a citlivý muž, který nikdy nikoho nesoudil,
nikoho neodrazoval
a neměl předsudky vůči žádné rase, víře, pohlaví
nebo vzrůstu.
A jestli budu aspoň z poloviny takový muž, jako byl můj otec,
tak dítě, které budeme mít s mou krásnou ženou,
bude opravdu št'astné.
Děkuji vám.
Výborně, synu.
To bude dobrý.
Dobrá řeč.
Oscare, už ne.
Vždycky jsem si myslel, že byl trochu přihřátej.
Jak to máma zvládá?
Dobře. Odpočívá.
Bude jí chvíli trvat, než se smíří s tím, že táta byl...
Však víš.
To zvládne.
To bylo dobrý slovo na rozloučenou. Tos napsal sám?
Jeden chlápek mi jednou řekl, že mám bejt spontánní.
No, táta by na tebe byl hrdej. Já jsem byl.
Až budeš chtít, můžu se podívat na ten tvůj román.
Jo.
- Pošlu ti ho příští tejden. - Fajn.
- Nejdřív si ho musí přečíst Michelle. - Jasně.
Jednou mi to stačilo.
Tak jo. Stejně díky, brácho.
Fakt se nechceš ještě jeden den zdržet?
Blíží se dobrej zápas Lakers.
- Tvůj oblíbenec Kobe. - Ne.
Jen bych byl smutnej, nebo bych překážel.
Však to znáš. Asi se budu muset vrátit.
Dělat si svoje. A ještě držím smutek.
Já taky.
Co je? Brácha musí na letiště.
Radši si dej pozor, abys neskončil v base.
- Ahoj. - Ryane.
- Zlato. - Hele,
- příště at' ti to netrvá tak dlouho. - Nebude. Brácho.
Tak na příštím pohřbu.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Vidím, že pro něj přijelo auto.
Jo, R. Kelly používal stejnou firmu.
Jako lízátko.
Jsem utahaná. Byl to dlouhej den.
Pořádně dlouhej den.
- A víš co? - Co?
To mě zajímá.
Bez mámy. Bez hostů. Bez strejdy Russella.
- Kde je strejda Russell? - Nahoře.
Dala jsem mu trochu valia a uložila ho do postele.
Cože?
Ty vole.
Všechno je tak zelený.